Siden tidenes morgen -
- har fortellere fortryllet publikum med deres ord.
Men det finnes en enda sjeldnere gave:
Det er dem, som vet at å lese høyt -
- kan bringe karakterene til live.
Ut av bøker, og inn til vår verden.
Sov nå. Sov nå, lille pike.
- Kanskje dette hjelper. La meg lese for henne. - Hun er for liten.
Nei.
Hvorfor leser du ikke for meg?
"Der var engang, en søt liten pike -
- som var elsket, av alle folk hun møtte -
- men spesielt hennes bestemor som ville gi henne alt.
Engang ga hun henne, en liten rød lue av fløyel.
Hva er det?
Hva?
Jeg vet ikke. Ingenting.
"Rødt fløyel passet henne så godt -
- at hun nektet å gå med annet, kun det.
Så hun ble kaldt: "Rødhette".
De fleste "Sølvtunger", er kjent for -
- å holde sine ferdigheter hemmelige.
Men noen vet slett ikke at de har dem -
- før det er for sent.
12 år senere Er dette den riktige veien? Neste sving til venstre.
Er du sikker? Fordi jeg tror vi kjørte forbi.
Hvem er sjåfør? Far.
Hvem er navigatør? Meg.
- Har jeg noensinne kjørt oss vill? - Nei.
Nei.
Se, en villmann.
Her! Kjør til venstre, venstre, venstre!
Den Alpe Antikvariske bokhandel skal ligge ved enden av veien her -
- og på høyre side av plassen.
Flott.
Forresten hvorfor er alle bokhandlere vi besøker tusenvis av år gamle?
Hvorfor kan vi ikke besøke en -
- som selger varm kakao og har bøker som er nye?
Hva ville en bokbinder kunne by meg, i en ny bokhandel?
Jeg elsker gamle bøker. De marmorerte sidene og lær omslagene.
Dette er stedet for meg.
- Kanskje finner du det her, Mo. - Finner hva?
Boken du alltid leter etter.
- Jeg leter ikke etter noe spesielt. - Du mener jeg ikke har skjønt det?
Du forlater aldri en bokhandel, før du har saumfart alle hyllene.
- Gjør vi ikke det? - Nei, og du går alltid skuffet derfra.
Noen ganger har øynene dine blitt litt røde.
Det er fordi, bøkene er gamle og støvete.
Hei, se spionen Harriet.
Jeg går inn, blir du med?
- Den hemmelige hage! - Jeg tror vel, du kan bli her.
God ettermiddag. Jeg er Mortimer Folchart.
Den berømte boklegen.
Du kom akkurat til rett tid.
Se på denne triste pasienten.
Tror du, vi kan redde den?
- Jeg tror, at prognosen er god. - Fremragende.
- Det er litt av en samling du har. - Ja.
- Hvis du har lyst kan du kikke deg rundt. - Mange takk.
Flott, intelligent øye.
Hva vil du si til å kalle ham, Black Beauty?
Mitt kjære barn.
Forestill deg, Heidi.
Steinbukks menn søkte etter Støvfinger på de mest forkjærte stedene.
Sydvestlige ende av Skatteøyen.
Han hadde ikke forlatt landsbyen.
Han hadde slett ikke prøvd.
Støvfinger var i Punktums hus.
Hva er det som kommer over bakken? Det er et slag udyr!
Støvfinger.
Han liker ikke å bli kilt med.
Og du burde være mere forsiktig.
Hans navn er Gwin.
Og jeg vet han er sjarmerende -
- men du vet hva de sier om bøker og blader.
Ja det gjør jeg.
Jeg vet også hva de sier om å snakke med fremmede. Unnskyld meg.
Men jeg er ikke en fremmed, Maggie.
Du kan ikke huske meg. Vi har bare møtt hverandre en gang, da du var veldig liten.
Men jeg er ikke en fremmed.
Hei, Sølvtunge.
Jeg hadde bare en prat med din datter.
Maggie, gå og vent i bilen.
Det er ok, han er en gammel venn.
- Far. - Gjør det med en gang!
La oss to gå en liten tur.
Jeg har lett etter deg.
Jeg har vært ett skritt bak deg i årevis.
Ventet på at du skulle finne det du har lett etter.
Bare si hva du vil.
Du skal gjøre det rett igjen, det du gjorde galt, ni år siden.
Og jeg advarer deg, Steinbukk vet hvor du bor.
Hans menn er der nå. Venter på at du og din datter skal komme hjem.
- Han vil at du skal lese for han. - Vel, han er uheldig.
Jeg leser ikke høyt mere.
Hvis han finner deg, tror du da, at du har et valg?
Jeg kan hjelpe deg med å gjemme deg, men det vil jeg ikke.
Ikke før du lover å sende meg hjem. Jeg har vært her for lenge.
Send meg hjem, Sølvtunge.
- Les for meg. - Beklager, jeg kan ikke hjelpe deg.
Det er for farlig. Det er ute av kontroll.
Hvis du ikke hjelper meg, finner jeg en som kan.
Bare gi meg boken.
Hvilken bok? Jeg har ikke noen bok.
- Har du ikke boken? - Nei.
Jeg har lett overalt. Jeg har den ikke.
Hva har du i vesken?
Fant du endelig en?
Det er morsomt ikke sant? Rart at jeg dukker opp nå, akkurat på dette tidspunktet.
Du vet at det er tider i livet hvor allting bare passer sammen.
Men det er ikke et av dem nå!
Far!
- Maggie! - Hva er det som skjer?
Jeg sa, du skulle bli i bilen! Løp!
Hopp inn, hopp inn!
Kom igjen. Start!
Stopp! Jeg prøver bare å hjelpe deg.
- Hva gjør du? La den ligge. - Jeg vil se boken!
Du må ikke røre den boken, forstått?
Jeg forstår det ikke. Jeg forstår slett ikke noe.
Hva er dette for en bok? Hvorfor ville den sprø mannen med arrene ha den?
- Hvorfor kaller han deg for Sølvtunge? - Jeg kan ikke si det.
- Du skal si det. - Nei. Jeg må beskytte deg.
Og din mor.
Min mor? Hva har dette å gjøre med min mor?
Maggie, vær så snill...
Jeg er redd, Mo.
Maggie, jeg skal ta meg av deg.
Det har jeg alltid gjort og det vil jeg alltid gjøre.
Fortell i det minste hvor vi skal hen.
Vi skal til Italia.
Du har en flott tante der. Det er meget viktig vi kommer dit. Ok?
Og Maggie, ikke flere spørsmål.
Så hun er vennlig, min flotte, gode tante?
Du vil nok like henne.
Kan dere slutte å ringe på den satans klokken!
Etter en stund. Vil du nok komme til og like henne.
Sikkert.
Hva?
Elinor.
Men er det ikke min elskede Thomas Hardy.
Jeg er så glad at du endelig fant veien hit igjen, Mortimer.
Mine elskede bøker er i en forferdelig tilstand og er dårlig vedlikeholdt.
Det skal du ikke tenke på, det ordner jeg.
Ikke lek med maten, barn. Du er ikke et troll.
Se på henne, hun er tynn som en såpeboble.
Hun minner meg om hennes mor.
Ikke når hun åpner munnen sin da. Hvis hun noen gang gjør det. Forresten...
Vi har ikke hørt fra henne, hvis det er det du mener.
Det gjør heller ikke noe.
Jeg vokste opp uten en mor. Og jeg har ikke tatt skade av det.
Nei, min mor forsvant plutselig på en safari og kom aldri tilbake igjen.
Det er hva kvinnene i vår familie gjør. De bare reiser på eventyr sånn plutselig.
Ikke meg, jeg ønsker å være hvor hvor jeg er.
Men din mor...
Hun ville have den ekte varen.
Min mor ville ha meg.
Og plutselig en dag, var hun vekke uten noen forklaring.
- Er det, det du kaller et eventyr? - Nei det er hva jeg kaller å gi opp.
Godt gjort, Elinor.
Du vet at det er sannheten.
Mor oppgav oss ikke.
Nei. Nei, hun gjorde ikke det.
Ja men hva skjedde så med henne?
Jeg er ikke et barn lenger. Jeg er nesten voksen nå.
Nesten.
Stor nok til å vite av de viktigste tingene som har skjedd meg.
Tror du ikke jeg har funnet ut av, hvorfor jeg ikke går i en normal skole?
Og hvorfor vi alltid reiser rundt fra sted til sted.
I alle disse årene har du lett etter mamma.
Og den boken, jeg forstår bare ikke helt de to tingene...
Maggie.
Du må fortelle meg noe.
- Jeg skriver om henne noen ganger. - Gjør du?
Ja. Jeg finner på historier...
Finner du på historier? Maggie, du vet jeg ikke vil ha noe av den slags...
Men jeg er nødt til det.
Jeg føler at ordene bringer henne tilbake til meg.
Ja.
De skrevne ord.
Det er en kraftfull ting.
Du skal passe deg for dett.
Tror du vi noensinne vil se henne igjen?
Det håper jeg vi gjør, Maggie.
Det håper jeg vi gjør.
Gå vekk fra kassen! Tre skritt vekk!
Hva gjør du? Dette stedet er ikke for barn.
Det trodde jeg var en soleklar avtale. Kom igjen, ut.
Unnskyld, jeg så bare etter en bok å lese i.
Er det et neseavtrykk?
Har du noen som helst ide, hvor kostbart det manuskriptet er?
Ja, det har jeg.
Så du vet det?
Det er persisk, ikke sant?
Jeg kan se det på glansen -
- det rosa, det blå og den gullmønstrete bakgrunnen.
Kanskje fra sent 12. århundrene?
Bevares, en liten, jeg vet alt.
Det er nydelig.
Ja er det ikke? Jeg bare forguder alt fra Persia.
- Har du vært i Persia? - Ja, flere ganger.
sånn som St. Petersburg, Paris, Midgard fjerntliggende planeter og Shangri-la.
Og jeg behøvde aldri å forlate dette rommet.
Bøker er eventyr. De inneholder mord, ødeleggelser og lidenskap.
De elsker alle som åpner dem.
Hvis jeg lover ikke å røre noe -
- kan jeg sitte her og lese litt, en liten stund?
Det var vindusplassen hvor hun pleide å sitte og lese.
Hun?
Din mor.
Din far pleide å lese for henne.
Det var hennes.
Hvis bare et bokmerke blir vekke, låser jeg av rommet -
- og du vil aldri se det innenifra igjen, det kan jeg love deg.
Så åpnet Dorian Gray døren halvveis.
I mens han gjorde det...
Farvel...
- Fanget...
Tørst etter hevn...
Jeg prøvde å advare deg.
Jeg ga deg alle muligheter for å hjelpe meg, men du nektet.
Alt du skulle gjøre var å lese meg tilbake. Du skulle beholdt boken.
Men du var nød til å løpe.
Så jeg henvendte meg til Steinbukk.
- Hva? - Han lovte å hjelpe meg.
Hva har du gjort?
Maggie!
Det er menn utenfor! De prøver å bryte seg inn i huset!
Maggie!
Mo, pass på!
Mortimer, mine bøker!
God dag, Sølvtunge.
- Punktum? - Har du savnet meg?
Stopp!
- Dere analfabetiske skapninger! - Hold han!
Det er mesterverk du ødelegger!
Mesterverker, ditt uvitende fjols.
Stopp! Jeg lover at jeg dreper dere alle!
Dere vet at jeg kan! Det koster bare et par ord!
Vi kommer ikke til å bekymre oss om dine ord hvis vi skjærer tungen deg av!
Du husker vel mitt tilkallings kort, gjør du ikke?
En, to, tre!
Hvis ikke det virker -
- så har vi alltid din datter.
- Slipp meg! - Ingen behøver å komme til skade.
Jo! Ilden! Ilden.
Ble vi ikke enige om det da? Ble vi ikke enige om det da?
Jo, vi ble enige, enige, enige!
Onde ånder, jeg maner dere bort. Onde ånder, jeg maner dere bort.
Far! Far!
Få dem inn i bilen.
- Du tar ikke dem også. - Steinbukks ordre.
Etter dette lille vinket og med en vognstang skal -
- vi nok få pappa til å lese.
Maggie!
Bland ikke min datter inn i dette her. For guds skyld, hun er kun et barn.
- Nei stopp, nei! - Hva er det?
- Nei. - Mitt eneste håp er å finne min kone.
- Mitt eneste håp er å komme hjem! - Nei!
Hva er det? Fortell meg nå hva som foregår.
Har din far aldri lest en godnatt historie, Maggie?
- Du bør heller spørre om hvorfor. - Gi meg det.
Det tar jeg!
Nei!
Kom skynd deg nå.
Mine bøker!
Kom igjen!
Maggie.
Hvor er vi?
De er her.
De kommer!
Så flott.
Etter deg.
Kom ut! Ut!
Dere er uforskammet!
Gå! Gå!
Det tikker.
Flygende aper.
- Hva er dette for et sted? - Jeg vet ikke.
Velkommen til vår ydmyke bolig.
- Nyt oppholdet. - Gå nå!
Nei, jeg vil ikke dele dette skitne hullet med alle de skrekkelige vesenene.
Kom igjen, inn med deg!
Inn med deg!
Hva gjør vi her, Mortimer?
Hvor kommer alle disse monstrene fra?
Bøker.
De kom ut fra bøker.
Hva snakker du om?
Mortimer, vær kvikk og klar, ellers så sverger jeg på at jeg gjør deg arveløs.
Kom ut fra bøker? Hva mener du?
Kom her.
Maggie, -
- dette her er historien du har ventet på å få høre.
Elinor, du var på en bokmesse -
- og vi passet huset for deg. Jeg, Maggie, og din mor.
Og den kvelden vi var på biblioteket -
- åpnet jeg en kopi av en bok vi nettopp hadde kjøpt.
Blekkhjerte.
Det var god lesning. Fult av eventyr og magi -
- og en skapning som ble kaldt Skyggen. Fryktinngytende.
Jeg leste flere kappitler og ingenting skjedde.
Og så plutselig ut av ingenting -
- fra en middelalderlig verden av boken: Først var det Steinbukk -
- en grisk banditt som arbeidet for en ond hertug.
Så Punktum, hans knivsvingende makker.
Og så Støvfinger -
- en reisende ild gjøgler med magiske krefter
Min stemme brakte frem dem.
Din stemme brakte dem ut fra boken?
Og hennes mor kom inn.
Det er sånn det virker.
Støvfinger reddet oss fra Stenibukk den kvelden.
Det var først da det gikk opp for meg, -
- Resa, din mor, -
- hun var vekke.
De kom ut av boken. Og hun gikk inn i den.
Resa!
Og derfor Maggie, var det den siste natten jeg leste for deg.
Den natten da du mistet din mor.
Hun gikk inn i boken.
For guds skyld, Mortimer!
I alle disse år, har du fått meg til å tenke det verste om Resa!
- Hvorfor fortalte du det ikke? - Ville du ha trodd på meg?
Du vil lese mamma ut av boken igjen.
Det er derfor du har søkt etter Blekkhjerte i alle disse år.
Hvis hun er i live mener du.
Du sier hun er fanget i den boken. Hvordan vet du det?
Hvem sier at hun endte der? Hvis hun er i boken -
- hvordan kan hun så overleve i ni år hvis monstrene er som de er her?
Eller verre.
Hvordan kan du vite hvor hun er? Hvis hun forsatt lever.
Hvordan vet du det?
- Det er liksom illustrasjonen fra boken. - Det er litt skremmende.
Det er grufullt. Mannen har overhodet ikke smak.
Vil du slutte å skubbe på meg!
Maggie, bare forestill deg, at du er i en bok. Barn unnslipper alltid i bøker.
Nei det gjør de ikke.
Husk på den lille piken med svovelstikkene.
De fant henne i en gryte, frosset i hjel.
Gå.
Kom inn.
Vi har spart gode frø til dere.
Steinbukk.
Jeg sa, du skulle stoppe!
Vær så vennlig.
Du har blitt gammel.
Du har fått et slott.
- Ja mon tro, om jeg ikke har. - Og en hårklipp.
Et nydelig slott, i en bortgjemt del av landet -
- langt fra nysgjerrige blikk.
Ja, jeg har tilpasset meg rent godt til din verden, synes du ikke?
Det må være din datter. Med så mye liv foran seg.
Men du er for øvrig en gammel støyende beinhaug.
Du lager bråk uten å åpne munnen.
Ditt barbariske stykke populær eventyr.
Din ondskap matcher din dumhet!
Jeg vet ikke hvordan tingene er i denne, deres tredje rangs roman, -
- men hvor jeg kommer fra, bruker man ikke tid på å terge bibliotekarer.
Mitt livs arbeide ble ødelagt av en gjeng ubeleste banditter!
Jeg har ikke tålmodighet til overs for gamle storkjeftete damer.
Du kjenner min leser.
Darius, hvorfor viser vi ikke vår gjest, hva jeg er opp mot?
Les det.
Men, men du sa -
- jeg ikke b-b-behøvde å lese, når han endelig var her.
Ja, men jeg l-l-løy da jeg sa det gjorde jeg ikke?
Les boken.
"Rapunzel hadde et flott l-l-langt hår.
Det var så fint som spunnet gull.
Og da hun hørte..."
Hjelp! Nei!
Hjelp!
Skjønner du?
Se på skriften i ansiktet hennes. Hun har kun blitt lest ut av boken.
- Før henne til fangekjelleren. - Nei!
- Og klipp håret hennes. - Nei.
Jeg har ikke tenkt å lese høyt, hvis det er det du forestiller deg.
- Ikke med dem i rommet - Vær vennlig og bring jenten opp, takk.
Du tar dine...
Slik vil det foregå: Du vil gjøre alt hva jeg sier du skal gjøre -
- ellers dreper jeg den gamle damen og låser datteren din inn for evig, forstått
Flott. La oss få fortgang i tingene Ikke sant?
Dette er en fantastisk bok fylt med rikdommer.
Leser skatter ut av boken?
Inntil videre. Noen må betale for skadene, og alle de lokale her er tom for penger.
Jeg advarer deg. Jeg har ingen kontroll på hva som kommer og går.
Jeg aner ikke hva som kommer til å skje.
Det blir så artig så. La oss gi det en sjanse.
Kasim stirret på skatten i grotten.
Berg av gull og sølv helt til taket.
Stakker av silke og sekker med juveler.
Kasim samlet alle de skattene han kunne bære -
- kun for å finne ut at døren til hulen var blitt forseilet.
Og ved Allahs vilje -
- hadde han glemt kodeordet.
Han skrek, "Åpen deg!".
Men døren rikket seg ikke. Kasim ropte alle typer formler han kunne huske.
"Åpne bok hvete!" "Åpne hirse!"
Men døren åpnet seg fremdeles ikke.
Så kom lyden av hover."
Sand.
"Kasim løp for å gjemme seg, men falt, og myntene fløy i alle retninger.
Så blev det stille sakt "Åpne sesam!"
Og døren åpnet seg -
- for å avsløre den mest motbydelige samling -
- banditter."
Hva?
Kan du se
Ja! Ja!
Sånn skal det gjøres!
Se! Hva sa jeg?
Sett den gutten ut i stallen og lur han inn til den tikkende krokodillen.
Men hvis han kom ut, hvem gikk så inn?
Hjelp.
Det er min tur.
Presis som du lovde.
Din tur?
Du mener denne.
Det er en fantastisk sjelden bok. Vi har lett etter den i årevis.
Jeg kan ikke sende deg tilbake. Jeg vet ikke hvordan.
Sende oss tilbake?
Hvorfor skulle vi ønske oss tilbake -
- når deres verden er så medgjørlig?
Med deres telefoner, deres våpen og...
Hva heter det klistrete greiene?
- Kraft tape. - Ja, kraft tape.
Jeg elsker kraft tape.
Dessuten, hva var jeg i Blekkhjerte?
Slangehodets håndlanger.
Levde i skogen med alle de skitne dyrene.
Men se på meg nå.
Jeg har et slott.
Jeg vil ikke tilbake. Det vil ingen av oss.
For å være sikker på det, vil jeg gjøre det jeg alltid gjør -
- når noen graver frem en kopi av denne kjedelige boken.
Du lovde at jeg ville bli sendt hjem.
Ja, det gjorde jeg. Jeg løy, da jeg sa det.
Jeg mener jeg er en løgner. Jeg lyver hele tiden. Løgn, løgn, løgn.
Etter alle disse årene, burde han ha regnet ut det nå.
- Nei! - Nei!
Fang den! Få den ut!
Nei!
Må du gjøre det der hver eneste gang? Helt ærlig synes jeg det er ynkelig.
Ikke gjør det!
Se å få ordnet sårene dine.
Ellers er jeg nødt til og avlyse vår ukentlige festkveld.
Du vet hvor mye jeg ser frem til den kvelden. Lås dem inn.
Hei, Darius. Glem ikke å mate krokodillen.
For faen!
Nei, nei, nei. Han mente det ikke.
Han er bare sulten. Det er ikke hans skyld.
Han er en minotaur.
Han kan knapt nok gå, takket være Darius og hans lesning.
Den kjøteren har gjort mye.
Vi kom ut med halve boken tatovert inn på våres hoder. Se på øyet mitt.
Hvis du tror det er ille, så se på nesen min.
- Den er motbydelig. - Ja, ok.
Så du kan forestille deg hvor glade vi er for at du er her.
Henrykt. For nå har vi en som kan lese ordentlig.
Jeg gjør meg selv vondt.
Igjen.
Jeg forstår det ikke.
I Blekkhjerte, ble mine hender aldri forbrent.
Men her...!
Ild har ingen sans for humor.
Prøver du å flykte igjen?
Resa -
- gi opp.
Vi skal ingen steder.
Et øyeblikk -
- hadde jeg hatt Blekkhjerte i mine hender.
Men den er aske nå.
Og jeg vil aldri komme hjem.
Men du -
- har stadig håp.
Da Darius leste deg ut av Blekkverdenen, etterlot han stemmen din i boken.
Men hvis du kunne snakke -
- ville du så ha fortalt meg din historie?
Ville du?
Nei.
Nei, det ville du ikke. Det er på grunn av den måten jeg er skrevet, ikke sant?
Du mener jeg er svak og bedragerisk.
Det er ikke hele meg.
Det er bare en drøm.
Det er bare en drøm. Det er bare en drøm.
Er du ok?
- Hva er ditt navn? - Jeg heter Farid.
- Er du en av de 40 røverne? - Snakk ikke til meg.
Vet du ikke at det bringer ulykke å snakke i en drøm? Dumme jente.
Hvis du snakker i en drøm, finner du aldri tilbake.
"Dum"?
Det er du som tror du er i en drøm. Jeg prøver bare å være snill.
Som om det bryr meg.
Det er bare en drøm. Bare en drøm.
Kom hjem.
Kom nå hjem.
Godmorgen.
Takk.
Hvordan kan jeg gjøre gjengjeld?
Resa, selv om jeg kunne finne nøkkelen, hvor ville du dra?
Det er din familie?
Det er din mann?
Din datter?
Du kom inn i boken da jeg kom ut.
Du kom inn i boken -
- da jeg kom ut -
- og da Darius leste deg ut igjen.
Gwin.
Jeg skal få deg ut av lenkene, og så skal du hjem.
Vi møtes i stallen.
Jeg har aldri vært så kontrollert før.
Jeg vet jeg kan få Resa ut av boken.
Og kanskje sende Steinbukk tilbake.
Vi må bare finne en ny kopi.
Det tok deg "bare" ni år å finne den siste.
Jeg skal vedde på at forfatteren har et eksemplar.
Hvis han lever, vil jeg vedde på at han har en.
Noen må vite hvor han bor.
Åh flott. Så vi prøver å flykte nå, ikke sant?
Enten det eller bli til mat for krokodillen, ved siden av.
Noen må stanse han.
Før du sier noe; jeg er her for å redde deg.
Etter først å ha satt dem på blokken?
Du vil ha din kone tilbake, like mye som jeg vil hjem til min familie.
Hvis du mener det er en kopi til av Blekkhjerte der ute, flott, la oss finne den.
Og hvordan mener du vi skal flykte?
Side 14...
Den mektige stormen?
- Inn i borgen! - Av sted!
"Fra det høye nord hørtes den hylende vinden -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se -
- hvordan det lange gresset bøyde seg i bølger for den kommende stormen.
"Der er en syklon på vei, Em. Jeg ser til dyrene"."
Snille hunder.
"Plutselig sto onkel Henry opp.'
Vekk fra torget!
"Han løp mot hyttene hvor kuene og hestene var.
Tante Em stoppet med arbeidet sitt og gikk mot døren.
Et hurtig blikk fortalte henne om faren som lurte.
"Skynd deg, Dorothy! Løp mod kjelleren!"
Der er hun! Kom igjen!
"Så skjedde det noe rart.
Huset virvlet rundt to eller tre ganger og steg stille opp i luften.
Dorothy følte det som om hun var på vei opp i en ballong."
Det burde kunne gjøre det!
La oss komme ut herfra!
De må være flyktet!
Hjelp meg!
Kom her! Av sted.
- Kom igjen! - Stans!
- Kom nå! - Etter dem!
Kom igjen, opp!
Du hadde rett.
Mo!
- Gwin! - Maggie!
Maggie!
Se! Vent! Vent! Vent!
Stans!
Pass på!
Støvfinger!
Hvor skal vi?
Etterlat meg ikke!
Fangene!
De flykter!
Løp!
- Fort deg. Hopp inn! - Løp, løp!
Inn, inn!
- Få fatt i nøklene, skynd deg! - Ta alle nøklene!
- Hvilken? - Den med ni!
Vent, vent, vent, Gwin!
Kom igjen, Gwin.
Kom igjen! Ok, av sted!
Vent!
Pass på!
Tror du stadig du drømmer?
Hva kan det ellers være?
Vi flyr.
Eller er det natten som flyr forbi oss?
Han bor i Alassio.
Hvilken vei er det?
- Sydpå. - Sydpå?
Kan du ikke være litt mere presis?
Det slår en kamel.
Farid.
Hooligan.
Farid, her er noen klær til deg. Ta de på deg ellers fryser du i hjel.
Det er åpenbart her.
Mannen hos fiskehandleren, sier forfatteren bor i en leilighet ved torget.
Flott.
Jeg blir ikke med.
Hva mener du? Du skal være med ellers tror han ikke på meg.
Jeg vet ikke. Du kan være rett så overbevisende.
- Hva? - Han snakket meg ut av boken.
Boken er like innenfor din rekkevidde
Du er redd.
Du har aldri lest Blekkhjerte, du?
Hva er det å lese?
Jeg har levd der. utenom slutten, og den har jeg ingen interesse for.
Hvorfor ikke?
Kjenner du slutten på din historie, Maggie?
Nei. Og det regner jeg med at du ikke vil.
Det ville være som å gå til den siste siden i en bok.
- Hva er det gøyale i det? - Jeg tror jeg kjenner slutten på min historie.
Jeg reiser hjem
Hvorfor?
Unnskyld. Dette blir bare for mye for meg.
Jeg foretrekker en historie som har fornuften til å bli på den siden hvor den hører til.
Nei, jeg må tilbake til mine stakkarslige bøker
Jeg vil ta meg av dem, utbedre skadene og sette dem i orden.
- Det vil jeg gjøre. La meg. - Her er noen penger til deg.
Jeg har allerede kjøpt min billett.
Farvel.
Hell og lykke.
- Elinor -. - La henne gå.
Bli ikke forkjølet.
Farvel.
Her er det. Det må være her.
Det er her.
Hva?
- Signor Fenoglio? - Ja?
Sir, mitt navn er Mortimer Folchart.
- Jeg heter Maggie. - Min datter.
- Jeg vil også bli en forfatter. - Vil du?
Ja. Gi meg noe å skrive med. Raskt, jeg har en kake i ovnen.
Ikke stå der å se ut som om du har blitt utstoppet.
Hvis du vil ha en autograf, så gi meg en blyant. - Vi vil ikke ha en autograf.
- Vil dere ikke ha en autograf? - Nei.
Hvorfor i himmelens navn ringte du så på?
Altså...
Støvfinger er på banen, vi har nettopp flyktet fra Steinbukks landsby, -
- og du vil ikke tro hva Punktum prøvde på.
Hva?
Kom hjem.
En god historie, det skal jeg gi deg.
Sølvtunge er et nydelig begrep. Skulle ønske jeg hadde tenkt på det.
For absurd å ta seriøst.
Jeg vet at mine karakterer er så troverdige at det virker som om de springer ut av sidene
Men det er bare ikke mulig.
Presis som jeg forestilte meg han.
Det er slik det må føles å føde et barn.
Vent hvor skal du? Han vil ikke møte deg.
Selvfølgelig vil han det. Jeg er praktisk talt hans far.
Hva var det på slutten?
Det kalles Dragens åndedrag.
Kan du lære meg det?
Jeg er sikker på at det må være spennende å møte figurene dine -
- men formålet ved, at vi kom her, var å finne en måte -
- å få han tilbake i boken.
Din far har nettopp gitt meg en idé til en figur.
En tyv som stjeler ting -
- som en ravn stjeler blinkende, lysende ting fra vinduer.
Jeg prøver ikke å stjele dem.
Du tok dem. Du vil holde dem fra meg.
Det, min venn, er tyveri.
Jeg vil bare ha min kone tilbake.
Støvfinger.
- Herlig å møte deg. - Nei, nei.
Arrene er perfekte, like så heslige som jeg forestilte meg.
- Jeg sa jo, at han er redd. - Nei, ikke for meg, håper jeg.
Han er redd for, hva som skjer på slutten av boken.
Hva mener du? Fordi han dør?
Åh, nei.
- Jeg forstår, unnskyld. - Dør han på slutten?
Jeg måtte gjøre den spennende, ikke alle kan slutte lykkelig.
Det gjør jo heller ikke livet.
Hvordan skjer det?
Du blir drept av en av Steinbukks menn, da du vil redde Gwin.
Det er en meget rørende scene. Jeg gråt, da jeg skrev den.
Jeg er likeglad med hva du skrev.
Du kontrollerer ikke min skjebne. Ellers ville jeg ikke vært her.
Jeg er ikke bare en figur, i din bok -
- og du -
Du er ikke min gud.
Hør her, gamle mann -
- har du et eksemplar av boken eller ikke?
Fordi jeg så gjerne vil hjem nå.
Problemet er at den har vært utgått i årtier.
Pluss, det første opplaget var ganske lite.
Så var det brann i lageret -
- og forlaget gikk konkurs.
Det kommer til å ta lang tid.
Slutt, det er ikke riktig tid til å være dum.
- Slutt. - Du er så sur som geiteurin.
Takk, jeg vil ikke vite hvor du har det fra.
Se dere omkring, hagen er paradis.
Ingen slavepisker. Ingen sandstormer.
- Ingen lopper. Ingen fred og ro.
Nei, det er heller ikke den.
Jeg beholdt selv et par kopier -
- men jeg lånte dem ut til en bokutstilling i Genoa, et par år tilbake -
- hvor de ble stjålet.
Jeg formoder at det var Steinbukk, som stod bak tyveriet.
På daværende tidspunkt trodde jeg det bare et uhell.
- Her har vi den jo. - Hva er det?
Det originale manuskriptet. Skrevet på skrivemaskinen.
Etter alle disse ord, husker jeg stadig figurene.
Vann- nymfene i Sti- løse Skogen.
I Umbras slott -
- den sorte prins.
Motley folket
Selvfølgelig også deg, Støvfinger.
Så vel også som skurkene, -
- Slangehode, Steinbukk og Ildskaperene.
Og den verste av dem alle: Skyggen.
Det er en praktfull bok, må jeg si.
Jeg ville gi alt, for å komme inn i den selv.
Still deg i kø, gamle mann.
Jeg har side 209 til 447 hva har du?
Jeg har resten.
Ok, jeg skal bruke den.
Du kan lese meg tilbake, ikke sant?
Jeg skal prøve, men først etter at jeg har lest min kone ut av den.
Det er kun sånn jeg vil gjøre det.
- Vi har et problem. - Hva snakker du om?
Du kan ikke lese henne ut.
Hvorfor?
Fordi hun ikke er i boken.
- Hva er det, du ikke forteller meg? - Jeg har sett henne.
Hun er faktisk ikke i boken mere.
- Hun... - Hvor?
Hun er i Steinbukks landsby. Darius leste henne ut.
Hun er i live?
Vi har nettopp vært der og du fortalte meg det ikke!
- Vi skal bruke boken. - Vi skal ikke bruke boken.
Jeg skal bruke boken.
Min mor var der og du fortalte oss ingenting?
Hør... Ikke se sånn på meg.
Hadde din far kjent sannheten, hadde han ikke hjulpet meg.
Jeg skal bruke boken.
- Egoistiske, avskyelige, svake figur! - Gi han skylden, han oppfant meg.
- Jeg er uenig. - Fortell meg hvor jeg finner henne!
Ikke før du lover, at du leser meg tilbake i boken.
- Fortell meg hvor min kone er. - Jeg savner også min familie.
Ok.
Lov det.
Jeg lover det.
Jeg vil også hjelpe til med å redde mor.
- Ta meg med. - Det vet du, jeg ikke kan.
Men jeg kan hjelpe.
Du kan hjelpe til med å bli her. Å være i sikkerhet.
Du vet ikke hva jeg kan gjøre.
Det gjør jeg heller ikke.
Maggie, la nå...
Du må bli her.
- Mange takk, ta deg av Maggie. - Ja.
- Farid også. - Hva?
- Ta deg av Farid også. - Selvfølgelig.
Hvorfor får ikke jeg bli med? Det er min bil.
Skatter.
Bare få henne tilbake.
Det gjør jeg.
Redusert til å være barnevakt. Virkelig nydelig.
- Skynd deg, vi mister toget. - Hvor lang tid vil det ta å reise dit?
Ikke lang tid, kom igjen.
- Kan jeg sitte ved siden av deg, mor? - Jeg også.
Jeg sitter i midten.
"Det skjedde bare", sa Dorothy
Jeg kunne ikke noe for det
Du har ingen rett til
Hvis jeg skal bruke mine magiske evner på å sende deg hjem -
- må du gjøre noe for meg først
Hjelp meg og jeg vil hjelpe deg
"Hva skal jeg gjøre?", sa piken
Drep Heksen fra Vesten
Fra langt nordpå, hørte de en jamring i vinden -
- og onkel Henry og Dorothy kunne se hvordan det lange gresset buet -
- før den kommende stormen.
Det var Toto som fikk Dorothy til å gråte.
Han var en lille sorte hunden med langt silkehår -
- og sorte små øyne som blinket lykkelig -
- på hver sin side av hans lille nydelige snute.
Toto? Toto, vær ikke redd.
Du er ikke i Kansas mere.
Toto...
Toto, kom ut derfra.
Du får meg i problemer.
Det er meg, åpen døren.
Et øyeblikk.
Ikke en eneste lyd, jeg mener det.
Unnskyld, jeg hadde ikke noe valg.
Men se, det er Punktum.
Unnskyld, men alle håndlangerne blir blandet sammen, selv for meg.
Hei prinsesse, hvor er din far?
Jeg har fortalt at han har dratt tilbake, men de vil ikke tro meg.
- Har du fortalt dem det? - Han holdt en kniv mot strupen min.
Er han ikke grusom? De tror ikke på, at jeg er forfatteren.
Fortell oss hvor Sølvtungen er, før jeg dreper dere begge.
Toto, nei.
Toto?
Åh, gud.
Hun har arvet sin fars gave.
Enda en Sølvtunge.
Det blir gamle Steinbukk glad for.
Ta dem begge med.
Så hvis Darius leste henne ut av boken...
Nei, hun har det fint.
- For det meste... - For det meste?
Hun har ingen stemme.
- Hva? - Han leste henne ut siste vår -
- og hun har ingen stemme.
Foruten det, har hun det fint.
- Kjør inn til siden? - Hvorfor?
- Bare kjør inn til siden. - Det gir mening, at du snakker "vrøvl".
Jeg sa du skulle bli hos den gamle mannen.
Men han er ond.
Ikke så ond som Steinbukk.
Han skremmer meg ikke. Jeg ble oppdratt av mordere og tyver.
Han burde skremme deg.
- Du burde gå tilbake. - Jeg vil følge deg.
Hopp inn.
Etter dette lærer du meg Dragens Åndedrag.
Hopp nå inn i bilen.
God dag, Mr. Fenoglio?
De patruljerer bare rundt i sirkler.
Vi burde rykke inn nå.
Når vi kommer til tjenestepikenes område -
- er Resas rom, tredje dør på høyre hånd, fra baksiden.
Jeg går inn fra baksiden. Dere dekker meg.
Ok, dette er vår vei inn.
Dette blir farlig så dere må følge med.
Vi må bevege oss raskt.
Etter deg.
Skal vi ha en pause?
Nei, det er ok. La oss fortsette.
- Barn. - Nei, jeg har det fint.
- Hva var det? - Hvor?
Der!
- Over der! - Skyt han!
- Takk.
- De er der, bak torget. - Åh nei.
Kom igjen, raskt.
- Raskt! Videre! - Skyt ham på plassen!
La han ikke slippe unna.
Se. Se her. Se på Dragens Åndedrag.
Jeg tror jeg har det. Her, merk hånden min.
Der er gått for lang tid. Jeg ser om han er ok.
- Kom igjen. - Vi finner han.
Han er ikke langt vekke.
- Godt gjort. Takk. - En fornøyelse.
Se hvem som er tilbake. Dette er hyggelig.
Akkurat i tide for din henrettelse.
Ok.
Steinbukks slott er liksom et 5- stjernes hotell.
Ikke for deg, naturligvis. Du blir låst ned i krypten.
Mens noen av våre gjester får et rom med utsikt.
Resa.
Unnskyld.
Hør, din mann er her.
Han er kommet for å redde deg.
Denne veien! Denne veien!
Der!
Kom igjen!
Hva skjer?
De dreper Støvfinger.
- Her. - De dreper han, det er min skyld.
Nei det er det ikke. Fortell meg hva som skjedde.
Ved alle bokstaver i alfabetet.
Det ser akkurat ut som i boken min.
Det er liksom å gå inn i min egen fantasi.
Gud vite hva Steinbukk får deg til å lese.
Jeg håper det er noe bra.
Jeg er spendt. Er du?
"Hvilken flåte, Jim? Vår gamle flåte.
Sier du at vår gamle flåte ikke ble smadret til pinneved?"
Jeg er overbevist.
Selv om jeg ikke vet hva den stakkars gutten vil gjøre uten sin flåte.
- Nei. - Jeg er trøtt av å gjøre dumme triks for deg.
Fortell meg hvor min far er..
Jeg aner ikke.
Faktisk, er jeg likeglad, fordi du leser like så godt som han.
Hva glor du på?
Du er akkurat sånn som jeg skrev karakteren din.
En kujonaktig slyngel.
Hvordan våger du?
Du kommer til å betale for din elendige historie!
Kun kongen kan trekke det ut.
Husker du?
Du skal aldri le av meg.
Få den vekk fra meg. Den skal henrettes sammen med de andre.
Hunden? Vil du ha hunden henrettet?
Hva angår deg så må vi se hvor forelsket du er i dine skapninger -
- når Skyggen river skinnet av ryggen din.
Du kan ikke få det ut av boken. Jeg så du brente den siste kopien.
Feil.
Jeg gjemte en kopi av boken for meg selv.
Er jeg ikke full av overraskelser?
Nei, jeg kunne jo ikke brenne dem alle, kunne jeg?
Ikke med min gamle venn fanget i den.
Du kommer til å elske han.
Og med elske, mener jeg krype sammen i frykt for.
Ser du, jeg elsker denne verdenen -
- og jeg har tenkt å skrive mitt navn på hver en side.
Du -
- og Skyggen skal hjelpe meg med å gjøre det.
Jeg vil ikke lese noe for deg.
Virkelig?
La meg vise deg hva som skjer med dem som ikke adlyder meg.
Hun har været meget uskikkelig, henne her.
Irriterende til det ekstreme.
Prøver alltid å stikke av.
Så jeg setter en stopper for det.
- Maggie. - Mor.
Det er deg.
Mor er her. Vi slipper ut. Vi flykter. Vi flykter alle.
Altså -
- for en rørende fremvisning av empati.
"Mor."
Se på meg.
Ja, jeg kan se likheten.
Tror du stadig at jeg ikke kan få deg til å lese for meg?
Nei! Mor! Mor!
Vær så snill! Vær så snill!
Maggie!
Er det for sent å gjøre noen endringer?
Endringer?
Kanskje du kunne tilføre et par linjer, hvis du skjønner hva jeg mener?
Jeg behøver ikke være en skjønnhet eller noe.
Jeg vet ikke om du har lagt merke til nesen min.
Din nese. Ja.
Tror du, du kunne gjøre det? Skrive tingene om, endre det en smule.
Jeg vet ikke. Det er en flott idé.
Flytt deg.
- Hva er det du gjør? Fjern deg. - Du kan ikke gå ned dit.
- De har min datter. - De dreper henne hvis du gjør noe.
- Hun skulle aldri ha vært alene. - Vi må holde oss skjulte.
Der er ingenting å være redd for. Det er bare støvete gamle kister.
Hvis det er noen slemme ånder her nede er det ikke oss de er sure på.
Prinsessen skal hvile stemmen sin til i kveld.
Jeg har sett min mor. Hun er fange her.
Det vet jeg.
Har du sett min far?
Ja, han har det fint.
Steinbukk har en kopi til av boken.
Han vil ha meg til å lese Skyggen ut av den.
Jeg har Mos gave.
Jeg kan gjøre det.
Så kunne du jo lese meg tilbake.
"En måneklar natt -
- dreide Skyggen om på sin foraktelige..."
Få han til å drepe Steinbukk.
Få Skyggen til å gjøre det.
Mat til den lille prinsessen.
Steinbukk synes du skal ha styrke til i kveld.
Du burde bli her. Vi forteller spøkelseshistorier.
Ok. Du liker ikke vel ikke spøkelseshistorier?
Jeg skal gi dere spøkelses historier!
Få den vekk fra meg!
Pungen min!
Du har ikke lykkeamuletten din.
Gi meg den tilbake!
Hvorfor kommer du ikke og henter den?
Hva er det du gjør?
Noen må få oss ut, og jeg tror ikke det blir forfatteren.
Kan du gi meg den tilbake.
Kan du passe på deg selv.
Kanskje jeg ikke har bruk for hellet mitt.
Tid for å avslutte det vi har startet.
Ved den døde manns knokler i denne kiste, forbanner jeg deg.
La vær å si det. Ta det tilbake!
Må hans ånd hjemsøke deg dag og natt.
Ta det tilbake!
- Åpne denne porten. - Skynd dere. Raskt.
- Åpne porten. - Kom igjen.
Slipp meg ut.
- Hvilken en? - Hjelp! Fangene flykter!
Ilden! Bru ilden din!
Kom nå, Skynd deg.
Hjelp! Fangene flykter!
Fangene flykter!
Kom igjen!
Kom igjen.
Fangene flykter! Hjelp!
Hjelp! Raskt!
Beklager, Jeg kan ikke.
- Jeg kan ikke jeg beklager. - Bli her!
Ikke gå.
Du behøver ikke være selvisk bare fordi jeg skrev deg slik!
Du er mer enn det! Det sa du selv!
Bli og hjelp oss!
Hjelp!
Fangene flykter! Hjelp!
Sjekk alle gårdsplassene!
Slipp meg ut!
Ikke gå! Kom tilbake!
Åh, gud
Det er høyst sannsynlig den dummeste ting du har gjort i ditt liv, Elinor.
Det er en samling av morderiske slyngler der oppe.
Tror du, du bare kan vase inn og fortelle dem hva de skal gjøre?
Det er stor sannsynlighet for at de lytter til deg, ikke sant?
Dumme gamle bokorm, med hodet opp skyene.
- Takk. - Du er i live.
Ok. Ok, det er nok.
Fant du dem? Resa, Maggie, hvordan har de det?
- De har det fint. - Flott.
Inntil videre
- Men Steinbukk har en kopi av boken. - Han hva?
Han gjemte en i hemmelighet.
Det var hele tiden planen hans, å få Skyggen lest ut av boken.
Jeg kan ikke lese Skyggen ut. Det ville drepe oss alle.
Han behøver ikke deg mere.
Han fant en annen.
Maggie.
Har du skriveblokade?
Kanskje jeg kan hjelpe.
Det er sant. Du vil bli forfatter, ikke sant?
- Du får det til å høres ut som en dårlig ide. - Nei, bare som en ensom en.
Verden du finner på ved siden -
- virker mere vennlig og levende enn den verden du lever i.
Og du ønsker du kunne være der i stedet for.
Du er en smart pike, Maggie.
Jeg kunne ikke håpt på en skjønnere ung dame å være innelåst i en krypt med -
- mens jeg avventer min henrettelse
Jeg har ikke riktig hva jeg trenger enda, -
- men det er veldig nært.
Kom igjen, mat oss.
Åh, de er tidlig på. Hvorfor? Det er høyst upassende.
Det er her et sted. Ordene må være perfekte, ellers virker det ikke.
De skal være skrevet av forfatteren. Det skal lyde som Blekkhjerte.
Her er det.
Her er hva?
Noe hun kan bruke til å huske meg, når jeg er borte.
Jeg gir ikke mye for dine Enkle skrliblerier, gamle mann.
Du er altså en av mine grove skriblerier Maggie…
- da ville jeg vært forsiktig med hva jeg ødela hvis jeg var deg.
- Hvor tar du henne? - Der hun kan ta på seg sin festkjole.
Åh, bare rolig, du er også invitert til festen.
Vi vil ikke spise uten deg. Faktisk så er du hovedretten.
Skyggen vil bli foret med deg og av kjøkkenpiken senere i kveld -
- så vær helt sikker på at det kommer noen og henter deg.
Du ønsket å være alene, ikke sant? Tja, her er du.
Alene i villniset.
Myggstikk, blemmer og...
Åh, Gud.
Og har du en plan? Nei, ingen planer.
Bare lei en motorsykkel og finn et kart.
Hm, vi finner ut av det når vi er der.
- Dette er planen. - Flott.
Du bruker ilden din og skaper forvirring.
Jeg kan sette fyr på slottet.
Jeg kan også hjelpe.
La vær å stå i veien.
Når Steinbukks menn forsøker å slukke ilden -
går jeg inn for å redde Maggie and Resa - Men vi er i undertall.
- Og de har diss... - Pistoler.
Derfor forkler vi oss med sorte jakker. Kom igjen.
Så kom da.
Dette er virkelig en nydelig liten landsby.
Men det hadde vært bedre og hatt en større en.
Utvidet.
Utvidet mitt kongerikes grenser.
Det er derfor jeg trenger Skyggen.
Og at ingen flere flykter!
Hvis du ikke stopper med å skjelve, stikker jeg deg med en nål!
Hadde du virkelig forventet at jeg ville lese en hel hær ut av boken.
- Har du en bedre ide? - Nei.
Tenkte jeg nok.
Se så å få fart på deg.
Gå nå.
Ja.
Kom igjen! Kom igjen!
Gå på.
Fremover.
Ikke prøv deg på noe lurt. Ellers vil du ikke se din mor igjen.
Vil du være så vennlig.
Tiden er kommet til å bli gjenforent med vår gamle venn!
Bind dem!
God kveld.
Vi du komme deg vekk herfra?
Da blir du nødt til å hjelpe meg.
Blekkhjerte! Blekkhjerte! Blekkhjerte!
Les det!
Les ordene!
Blekkhjerte!
Si ordene!
Du er veldig god til det.
Det betyr ikke at vi er venner eller noe.
Les det! Les det!
Blekkhjerte!
Les det!
Jeg har det. Her.
"Steinbukk førte en hær av brutale menn -
- som brakte frykt i hjerte og sinn på alle dem, de kom i kontakt med.
- Hver gang de kom forbi - - Resa.
- Lukket folk dørene og gjemte seg med sine barn.
Men av alle de skurker som lurer i Sti-løse Skogen -
- var den mest fryktede og slemme kjent som: Skyggen"
Skyggen.
"Laget av aske fra Steinbukks ofre
- Var Skyggen udødelig og usårlig -
- og ubarmhjertig som sin herre.
Hans fingre og selv hans ånde brakte død -
- så raskt som en jakthund på sporet."
"Han kommer kun når Steinbukk tilkaller han -
- stiger opp fra jorden dyp, som et ilsk udyr uten ansikt.
- Nei. Slutt å les. Slutt. - Ivrig på å fortære sitt neste offer."
Stopp lesingen, Maggie.
Maggie, stopp!
Nydelig.
Spis!
Mor!
Skygge!
- Skygge! - Toto! Flink gutt.
Mor!
Spis!
"Men en stjerneklar natt, hørte Skyggen en annen stemme.
Stemmen fra en pike, og da hun sa hans navn husket han."
Ta boken!
"Han mintes alle dem fra hvis aske han var laget.
All deres smerte og all deres sorg.
Skyggen husket, at han var fast besluttet på å ta hevn.
Hevne seg på dem, hvis grusomhet var årsaken til all denne ulykke."
- Stopp henne. - "Skyggen gikk hen til sin mester -
- og rakte ut etter ham med askehender."
Det er ikke riktig! Få det vekk!
Det er ikke fra boken Det er ikke de riktige ordene.
Stopp henne. Stopp henne i å lese!
- Stopp henne! Maggie, pass på!
Mo!
- Gi henne den! - Gi henne den tilbake!
Hvilken herlig overraskelse.
Sølvtunge, Du kommer akkurat til rett tid for mat!
Nei!
Ikke mitt slott!
Angrip!
- Slipp meg! - Flytt deg fra meg!
Resa.
Nei! Slipp meg!
Hva? Nei!
Tror du disse avvikerne kan beseire meg?
Gå! Fortær henne!
- Du skal forbi meg først - Pass på, Mo!
Bare les videre!
Hva? Fortsett å les!
Jeg kan ikke, det er ikke flere sider.
Så skriv.
Kom igjen, Maggie!
Du kan gjøre det!
Skyggen gikk vekk fra de uskyldige.
Kom igjen Maggie.
"Skyggen gikk vekk fra de uskyldige
Og tilbake til sin onde mester Som hadde kontrollert ham i alle de år.
Skyggen rakte ut etter han med askehender.
Og imens begynte Steinbukk å smuldre og falme som en side i en bok -
- bli gjennomsiktig og tynn som et stykke papir."
Du får ikke lov!
Far!
"Steinbukks blekksorte sjel fyltes med redsel -
- da han så enden var nær.
Og det samme gjorde alle sjelene som var i Skyggens blikk -
- som hadde lovet troskap i Steinbukks navn
Også som aske i vinden fløy de av sted."
Stopp! Hjelp!
Nei!
"Mens det forferdelige monstret ble nedbrutt og forsvant."
Det er Maggie. Hun leser.
De fyker tilbake til deres bøker Jeg kommer til å miste sjansen!
Jeg vil ikke tilbake i min stinkende bok.
"De som var holdt tilbake mot deres vilje kom tilbake igjen -
- og ble satt fri. De ble sendt tilbake hvor de kom fra"
Mo. Mo!
Toto?
Maggie!
Vær snill og sett meg fri.
"Og den gamle skaper fikk endelig sitt ønske oppfylt -
- å forsvinne inn i den verdenen han kun hadde drømt om.
Og endelig: Etter hva som virket som en evighet av ønskedrømmer -
- fikk den lille piken sin største drøm oppfylt.
Og da moren visste hun fikk datteren igjen, og mannen som hun elsket -
Maggie.
- Løp de for å omfavne deres eneste...
Skatt, jeg har savnet deg
Hva skjedde?
Jeg gikk glipp av det.
De er alle vekke.
Jeg kom for sent til, å kunne komme hjem.
Han vil aldri lese meg tilbake nå.
Han sa, han ville prøve. Når han hadde fått sin kone tilbake.
Det vil han ikke. Han vil ikke risikere å miste henne igjen.
Og jeg vil ikke tvinge ham.
Slutt, Elinor, det er så fjollete å gråte over lykkelige slutter.
Kom her.
Støvfinger.
Støvfinger?
Lad oss gå. Kom igjen, vi må gå.
- La oss løpe, kom igjen, Maggie. - Maggie, raskt, kom igjen.
Boken er vekke.
- Vi har ikke bruk for den. - Nydelig, jeg kommer til å ha mareritt i ukevis.
- Kom igjen. - Kom igjen.
Er du ok?
Ville du gå uten meg?
Åh, nei.
- Du får det bedre med dem. - Hvis du reiser -
- burde du vel ha denne her med deg.
Stjal du den?
Jeg lærte fra den beste. Jeg tenkte vi kunne finne en.
En annen leser som kan sende deg tilbake.
Hva med piken?
Du liker henne, ikke sant? Blir du med, ser du henne aldri igjen.
Jeg stjal bilder fra Sølvtunges lomme.
Hvis vi skal avsted sammen -
- kan du like så godt være til nytte.
Vi har en lang vei foran oss.
Støvfinger.
Støvfinger!
Jeg lovde det.
Det er din tur nu.
Flott.
Er du sikker på at du vil dette? Du husker jo slutten på boken.
Som jeg sa til forfatteren han kontrollerer meg ikke.
Min skjebne, er i mine egne hender.
Hell og lykke.
Ta det ikke som en fornærmelse men kom ikke tilbake, ok?
Gjør det.
Der var gått mange år -
- siden Støvfinger hadde kikket på de rullende engene og den gamle møllen.
Men det var flottere en han kunne huske
Sommerfuglene fløy over gresset
Han er tilbake.
Der hvor han vil være.
Hva med deg?
Jeg kan ikke følge han.
Fordi han har etterlatt Gwin, vil hans historie være annerledes.
Han vil ikke dø.
Du kan bli hos oss.
Det var mors ide.
Beklager, skulle jeg ikke ha sagt det?
Forvent ikke at jeg leser deg tilbake.
- Kan du lære meg å lese? - Ja.
Kanskje.
Jeg kan lære deg Dragens Åndedrag.
Roxanne!